KÉPVISELŐI NAPLÓ
Dr. Surján László
2002. május

 7. kedd: Fogadóóra Szécsényben, megbízólevél átvétel.
 8. szerda: A Fidesz országgyűlési frakciójának megalakulása.
11. szombat: Orsós magnó múzeum megnyitás Terényben.
14. kedd: Frakcióülés.
15. szerda: Megalakul az új országgyűlés. Bizottsági tagságok: külügy, egészségügy.
16. csütörtök: Megbeszélés Szécsényben aktuális szervezési kérdésekről.
17. péntek: Megbeszélés a Benczúr kastély jövőjéről.
20. Pünkösdhétfő: Falunap Nógrádsipeken.
21. kedd: Parlamenti ülésnap.
22. szerda: délelőtt Csehák Judit, délután Kovács László miniszterjelöltek meghallgatása.
23. csütörtök: a Fidesz szociális kabinetjének ülése.
24. péntek: Parlamenti ülésnap.
25. szombat: A szlovákiai Magyar Koalíció Pártja programalkotó kongresszusa Pozsonyban.  Üdvözlő beszéd az Európa Tanács kereszténydemokrata frakciója nevében.
26. vasárnap: Hősök napi koszorúzás Százhalombattán.
27. hétfő: parlamenti ülésnap. Fidesz egészségügyi munkacsoport. A Fidesz frakció kereszténydemokrata tagozatának megalakulása.
30. csütörtök: Vita az M1 reggeli műsorában Szabó Vilmos államtitkárral.. Fidesz külügyi sajtótájékoztató a Ferihegyi repülőtéren. 
31. péntek: Beszélgetés a Kossuth rádióban az „ellenzéki külpolitikáról.

2002. június

  3. hétfő: frakcióülés. Megbeszélés Szécsényben.
  4. kedd: parlamenti ülésnap. Felszólalás a Nemzeti Egészségvédelmi program tárgyában.
  6. csütörtök: MKDSZ fórum Hatvanban.
  7. péntek: MKDSZ elnökségi ülés.
  8. – 9. Előadás Szarajevóban a parlament ellenőrző szerepéről.
13. csütörtök: Előadás a balassagyarmati KÉSZ rendezvényén.
14 péntek: II. Polgári Fesztivál Szécsényben.

Én, ki ezt írom, egyike vagyok azoknak, kik szavokat adták, hogy az unióra tehetségök szerint közremunkálni magokat elhatározák. A közönség, mely csekély lapjainkat pártfogására méltatja, legyen bár vallásban különböző, a haza szent nevének szempontjából közös szerelmében nem különbözik, s az unio ügye a haza szent nevének szempontjából is sokkal inkább közügy, mintsem helyeslést ne remélenék. Mi tehát az uniot korunk nagy kérdései közé számítjuk; ezek közt azonban olyannak tartjuk, melyhez a szeretetnek szent pietásával szabad csak közelíteni. Ily szempontból ügyekezendünk e czélra közremunkálni; s ily szempontból szólítjuk fel közremunkálásra az erősbeket, kiknek elvben s buzgalomban rokonszenvűeknek tehetségből több adatott.
KOSSUTH LAJOS
***
E szavakkal – Kossuth Lajos mondataival – indítottuk útjára az Unio-t 1988-ban. Az ellenzéki politikai szélrózsa majd minden irányából érkeztünk a szerkesztőségbe; baráti, hívó szóra. „Ügyekezendeni és közremunkální”… Majd eltelt tizennégy esztendő – tulajdonképpen úgy, ahogyan kellett. Ezt nevezik kikristályosodásnak. Ma már mindenki oda érkezett, ahová szándékai szerint tartani és tartozni akart – s aki nem, az is megtalálhatta a számára egyedül járható utat. Amelyen talán most már nem marad egyedül…
Unio, írtuk a címlapra ma ismét – mert soha ennyire pontosan nem fogalmazódott meg, és soha ennyire közel nem került hozzánk az a cél, amely persze már korábban körvonalazódni látszott. De akkor még a kezdeti kezdeményezésekben is szétfelé tartottak az utak. Az erőket egyesíteni szándékozó kohéziós erő – sokáig gyengének bizonyult. Hogy miért, arra válasz lehet a különböző “szövetségek” néhány alkotóelemének azóta kirajzolódott politikai stílusa és balraátja; a nemzet demokráciájáért megvívandó harc és összefogás hasztalan és haszontalan értelmezése. 
Most – folytathatjuk. Most – újra kezdhetjük. Annyian, amennyien e közösségben megmaradtunk. Amennyien – megmaradhattunk. A cél lényegében ugyanaz, ami 1988-ban volt – de a lehetőségeink lényegesen jobbak. Illyés Gyulára is emlékezik ez az esztendő, születésének századik évfordulójára; s két klasszikusát is mottóként illeszthetjük tennivalóink elé. Az egyik egy olyan kétsoros, amelyet sokféle korban idéztek már, az értelmezés sokféle szándékával: “Nem az a fontos, ecsém, hogy honnan jöttél, hanem az, hogy hová tartasz.” Számunkra most is jelentős ez a figyelmeztetés: hiszen a rendszerváltás kezdete óta tartott negyedik választás pontosan kijelölte: ki hová tart. Látjuk ezt másokról, és láthatja ki-ki, önmagába pillantva. És most, hogy döntött – már csak velünk kell tartania. Vagy – ellenünk… Miért? 
Ismét Illyést idézve: “…már körbe lángol / erdőtűz 
gyufaszálból, / mert amikor ledobtad, / el nem tiportad…”